Чоловік воює, дружина волонтерить: історія сім’ї з Володимира
![](https://bug.org.ua/wp-content/uploads/2022/10/313109545_489274279898246_1590835357318584697_n.jpg)
Володимирчанин Василь має величезний бойовий досвід, і носить на бронежилеті маленького іграшкового динозавра – талісман, подарований 2-річним сином Матвієм. Служить у Князівській 14 бригаді із 2016. Майже одразу після того, як розпочав службу, прийняв на себе командування танковою ротою.
І хоча зараз вже обіймає вищу посаду, досі, розповідаючи про війну і про те, через що довелося пройти, каже «моя рота», – йдеться на фейсбук-сторінці 14 ОМБр імені князя Романа Великого.
Повномасштабну війну в лютому Василь зі своїм танковим підрозділом зустрів на Рівненському загальновійськовому полігоні. Звідти, як і вся бойова бригада, здійснював марш на Київщину, куди ворог уже заходив колонами.
![](https://bug.org.ua/wp-content/uploads/2022/10/311467558_489273116565029_4064443736314070044_n.jpg)
“Самовпевненість російських окупантів, їхні прорахунки, незнання ними місцевості дозволили нам тоді успішно знищувати ворожі колони, що рухалися вглиб українських земель. Водночас, далися взнаки роки постійних наполегливих тренувань, які ми проходили в районі ООС навіть тоді, коли активні бойові дії на Донбасі не велися, і гармати танків мовчали – як виявилося, в професійному плані ворог підготовлений значно гірше нас. Попри це було складно, дуже допікала ворожа авіація. Та ми вистояли і вибили ворога з Київщини”.
Після Київщини й Житомирщини Василь зі своїм підрозділом успішно воював на Миколаївщині, на Харківщини, впродовж трьох місяців знищував ворожі сили на Донбасі, звільняв міста й села Харківщини під час успішної контрнаступальної операції українських сил оборони.
Василь уже давно не рахує, скільки ворожих танків знищено ним та його побратимами, і нині в складі свого танкового підрозділу продовжує звільняти окуповані українські землі. Каже, за 8 місяців війни чимало змінилося.
“Ворог уже давно не заходить колонами, розуміючи, що буде знищений. Він став обережнішим і хитрішим, та все одно зазнає нищівної поразки по всій лінії фронту, скрізь, де ступив на українську землю. Як показує досвід, так звана «друга армія світу» – це всього лише мильна бульбашка, міф, створений ворожою пропагандою. Ми цей міф уже давно розвінчали, і зовсім скоро виб’ємо окупантів із території України”.
Удома на Василя чекають його опора і джерело сили – дружина і маленький син. Іванна, крім того, що дружина і мама, ще й талановитий фотограф, надзвичайно креативна особистість, а з початком війни займається волонтерством, організувавши активну волонтерську діяльність.
![](https://bug.org.ua/wp-content/uploads/2022/10/313113679_489273433231664_2663303337273063265_n.jpg)
Допомога, яку Іванка вже зібрала як для підрозділу, в якому служить Василь, так і для інших підрозділів Князівської бригади, й «перетворила» на автомобілі, квадрокоптери, тепловізори та інші потрібні на фронті засоби і прилади, вже давно сягнула позначки у кілька мільйонів. І зупинятися на цьому Іванна не збирається – її волонтерська робота кипить.
“Мені легше переживати війну, легше радіти усмішці сина, коли я знаю, що купила й передала потрібне для чийогось тата, брата, чоловіка, – ділиться Іванна, яка чекає на Перемогу і на свого Василя. – 24 лютого в мене, як і у всіх, був шок… Перша думка була – де мій Василько… Чи зміг він і його хлопці взяти з собою їжу і теплі речі… Вже тоді усвідомлювала, що допомога хлопцям потрібна буде величезна.
І хоча спочатку не розуміла, як саме допомогти, з часом за підтримки друзів і знайомих навчилася це робити. Кожного дня, дивлячись на небо, я розумію, скільки наших чудових хлопців заплатили надзвичайно велику ціну за те, щоб я бачила його. Кожного разу, коли хлопці дзвонять чи пишуть з передової і дякують за те, що вдалося придбати і передати їм, я розумію, що все роблю правильно. І продовжуватиму це роботи – аж поки ми всі разом зробимо селфі і підпишемо його – «наша Перемога»!
![](https://bug.org.ua/wp-content/uploads/2022/10/313260807_489274259898248_2967101134761735431_n.jpg)
“Я знаю, моя родина і Україна вірять у мене, в нас і в нашу Перемогу, – каже Василь, – а це найкраща мотивація. Тож усе буде – Україна”!